„Verujući“ biraju veronauku, „neverujući“ građansko
Oko 34 odsto učenika osnovnih i srednjih škola pohađalo je građansko vaspitanje u školskoj 2020/21. godini, pokazuju podaci Zavoda za unapređivanje obrazovanja i vaspitanja (ZUOV).
Tek svaki pet učenik od prvog do četvrtog razreda osnovne škole opredelio se za ovaj izborni program, dok je taj broj dupliran u starijim razredima osnovne i u srednjoj školi.
Posmatrajući po tipu naselja, prednjače deca iz gradske sredine (36 odsto), u odnosu na prigradske i seoske (21 odsto), a podaci po školskim upravama svedoče da je najmanji broj đaka izabrao GV u Valjevu (18 odsto), a najviše u Zaječaru (50 odsto). U prestonici je oko trećina učenika ide na GV.
Ovi podaci obelodanjeni su prilikom nedavnog predstavljanja rezultata istraživanja, prikupljenih u procesu praćenja kvaliteta nastave ovog izbornog programa koje sprovodi ZUOV, uz podršku Nacionalne asocijacije nastavnika/ca građanskog vaspitanja i saradnika/ca.
U istraživanju je 111 nastavnika i 85 učenika iz 47 gradova u Srbiji iznelo svoje viđenje statusa građanskog vaspitanja, kao i novih programa u osnovnim školama i gimnazijama.
Istraživanje je sprovedeno u okviru Zajedničkog regionalnog projekta „Dijalog za budućnost“ koji sprovodio Unicef, UNDP i UNESCO.
Da javnost ne prepoznaje ili malo poznaje značaj koji građansko vaspitanje ima u obrazovanju učenika saglasno je 77 odsto nastavnika.
Oni su, međutim, podeljeni u proceni koliko su roditelji naklonjeni građanskom vaspitanju, pa tako 55,8 odsto smatra da roditelji nisu upoznati sa značajem i vrednostima ovog predmeta za učenike.
Za razliku od svojih roditelja, 67,8 odsto đaka smatra da su učenici prilično ili veoma dobro poznaju šta mogu dobiti od građanskog vaspitanja.
Nastavnici su podeljeni i kada je reč o njihovim uverenjima kako Ministarstvo prosvete i drugi zaposleni u školi vrednuju GV.
Oni ocenjuju da uprava škole više vrednuje GV od drugih aktera u obrazovanju, dok se stručni saradnici prepoznaju kao ključno uporište podrške za nastavnike ovog predmeta.
Kada je reč o motivima koji utiču na opredeljenje učenika za pohađanje GV, istraživanje je pokazalo da je status programa u lokalnoj zajednici uslovljen odnosom koji građani imaju prema konceptu ljudskih prava, demokratije i vrednosti koje se promovišu kroz GV.
U manjim sredinama veći je uticaj crkve, prisutnija je podela na „verujuće“ koji biraju veronauku i „neverujuće“, koji biraju GV. Na percepciju važnosti programa utiče i činjenica da je program izborni i da se ne ocenjuje.
![](https://www.ozonpress.net/wp-content/uploads/2021/09/120241648_skola5-3.jpg?x35698)
Kao mogući razlozi zbog kojih se broj učenika koji biraju GV povećava sa uzrastom, istraživači navode to što učitelji favorizuju veronauku iz ličnih ubeđenja ili da bi smanjili obaveze koje prema programu, ali i činjenicu da je veći uticaj roditelja na odluku, što su učenici mlađi.
Ovaj nalaz potvrđuju đaci koji su učestvovali u istraživanju, koji kažu da na odluku u nižim razredima utiču učitelji direktno ili preko roditelja, odnosno da odluku češće odnose roditelji, a njihov uticaj se smanjuje kako učenici rastu.
Kada je reč o sadržajima koji su obuhvaćeni novim programima, gimnazijski profesori iznose utisak da su teme aktuelne i atraktivne učenicima, ali da lična interesovanja nastavnika utiču na izbor tema/sadržaja koje će obrađivati tokom školske godine.
Smatraju da je predviđeni broj časova dovoljan da se programi uspešno realizuju u redovnim okolnostima, posebno u korelaciji sa drugim predmetima.
Nastavnici su posebno zadovoljni tematskim oblastima koje se obrađuju u drugom razredu gimnazije: Svi različiti, a svi ravnopravni, Mediji za građana i građani za medije i Bezbednost mladih, dok, s druge strane, misle da su određene teme previše “bombastične“ i kompleksne za učenike.
Prema njihovom mišljenju, Globalizacija nije primerena učenicima prvog razreda gimnazija, Mir i pretnje miru đacima trećeg razreda, a Soci-ekonomska prava maturantima gimnazija. Takođe, ove teme se navode i kao najizazovnije za nastavnike, te je za njihovu relizaciju potrebna dodatna podrška i obuka.
Srednjoškolci koji su učestvovali u istraživanju kao najinteresantnije navode teme bezbednost mladih (sa posebnim fokusom na nasilje, ali i bezbednost u saobraćaju) i ljudskih prava i diskriminacija, dok su manje zainteresovani za sadržaje koji se tiču medija, globalizacije, demokratskog društva i građanskog aktivizma i prava na zdravu životnu sredinu.
Kada je reč o nastavnicima koji GV predaju od petog do osmog razreda, oni su više upoznati i zadovoljniji novim programima od kolega iz gimnazija.
Prema njihovom viđenju, novi programi su konkretniji, interesantniji i podsticajniji i za nastavnike i za učenike i uvode pojmove i oblasti koje se smatraju veoma važnim za dostizanje ishoda koji su predviđeni programom GV-a.
Posebno pohvaljuju pristup u izradi programa, takozvani spiralini kurikulum, koji omogućava da se četiri ključne oblasti (ljudska prava, demokratsko društvo, procesi u savremenom društvu i društveni aktivizam) obrađuju tokom celog ciklusa obrazovanja, tako što se proširuju i produbljuju.
Nastavnici koji predaju u osnovnoj školi visoko vrednuju oblasti koje se tiču ljudskih prava, zatim poglavlje u kome se obrađuju teme kao što su identiteti i sukobi i nasilje, upotreba i zloupotreba interneta i mobilnih telefona.
Međutim, teme iz oblasti Demokratsko društvo koje se tiču podele i nivoa vlasti, političkih stranaka, odnosa pozicije i opozicije, rada skupštine trećina nastavnika preskače u sedmom razredu.
Iako to pravdaju nedovoljnim interesovanjem učenika, istraživači su stekli se utisak da nastavnici imaju otpor i otklon ka ovim temama, doživljavajući ih kao „previše političke“.
Nastavnici navode da im je potrebna dodatna podrška i obuka za relizaciju ovih tema, navodeći da i sami nemaju dovoljno znanja kako da ih približe đacima.
Učenici od petog do osmog razreda kao značajne i upečatljive teme navode toleranciju, prihvatanje različitosti, rešavanje sukoba i veštine komuniciranja u grupi i prihvatanja različitih mišljenja, diskriminaciju, u kontekstu prepoznavanja mehanizama diskriminacije, prepoznavanja osetljivih grupa i reagovanje u situacijama diskriminacije, kao i bezbednost mladih.
Upečatljivo je da navodeći časove i sadržaje kojih se sećaju učenici uvek opisuju način kako je obrađena tema. Stiče se utisak da je način kako ih je nastavnik podsticao da diskutuju i suočavaju se određenim temama doprinosi sticanju znanja i veština.
Takođe, đaci često ističu da je timski rad i saradnja novina koju su časovi GV doneli i određuju se prema tome da li im je rad u timu bio izazovan ili ne, navodi se u istraživanju.
Nastavnici procenjuju da se najviše ostvaruju sledeći ishodi programa GV: svest o svojim pravima i odgovornosti (61,1 odsto), tolerancija na otvorenost i različitost (48,9 odsto), saradnja i timski rad, kritičko promišljanje i sagledavanje različitih fenomena u društvu (42 odsto).
S druge strane, najteže se postiže ishod koji se odnosi na podsticanje na učešće – jačanje veština i spremnost da se aktivno deluje na probleme u zajednici i da se utiče na promenu/ rešavanje problema, potom aktivno učešće u procesu života i rada škole i donošenju odluka koje se tiču dece/mladih.
Iz ugla đaka, svest o svojim pravima i odgovornostima, tolerancija i otvorenost ka različitosti i veštine konstruktivne komunikacije su ishodi koji se najviše postižu kroz nastavu građanskog vaspitanja, a najteže osetljivost na potrebe pojedinca i zajednice, razvoj odgovornog ponašanja prema okruženju i aktivno učešće u procesu života i rada škole i donošenju odluka koje se tiču dece/mladih.
Pandemija uticala na nastavu
Istraživanje je pokazalo i da je pandemija značajno uticala na nastavu GV, koja je u najvećem broju slučajeva organizovana onlajn. Nastavnici su se suočili sa izazovima kako da zainteresuju učenike da prate nastavu i da redovno rade zadatke. Čak i kada su motivisani i zainteresovani za teme đaci su „zatrpani“ materijalima iz različitih predmeta koje treba da savladaju, zadacima, ocenjivanjem. Iako onlajn okruženje i različiti alati omogućavaju da se obrade teme kroz podsticaje i diskusije, nije jednostavno realizovati projekat u situaciji kada je nemoguće susretanje ili organizacija događaja u školi.
Podrška
Za realizaciju kvalitetne nastave GV najveći broj nastavnika očekuje značajnu podršku uprave škole i to kroz: obezbeđivanje kabineta, ravnopravnog mesto u rasporedu sa drugim predmetima, promociju programa među kolegama, roditeljima, decom i lokalnom zajednicom. Oko 62 odsto nastavnika navodi da im je važno da dobiju podršku za kontinuirano profesionalno usavršavanje.
Debata
Kada je reč o metodologija rada na časovima GV, najviše se koriste debate i diskusije (93 odsto), zatim radionice (80 odsto), oko 67,8 odsto nastavnika sprovodi istraživanje, a 46 odsto navodi realizaciju projekata/lokalnih akcija. Nastavnici gimnazija u najvećoj meri koriste debate/diskusije, dok se njihove kolege u osnovnim školama i dalje prvenstveno oslanjaju na radioničarski način rada.
Danas
Svi znamo da časove GV dobijaju nastavnici kako bi dopunili normu časova kad ostanu bez svojih za koje su se školovali. U tome leži ključni problem. Većima nastavnika je veoma ozbiljno shvatila taj predmet pa ga deca redovno imaju, rade porojekte i veoma su zainteresovani. Međutim, ima i onih koji te časove samo upisuju i navode gnev kolega (koji rade punu normu) na sebe.
Sa druge strane, kada god hoćemo da povežemo neko znanje iz konkretnog predmeta sa veronaukom, đaci kažu da to nisu učili. Kada se u osmom razredu govori o Miroslavljevom jevanđelju u književnsoti, učenici nemaju pojma šta je jevanđelje, gde ono može da nađe (u kojoj knjizi). Gde su bili 7.5 godina na verskoj nastavi?!?
Ko ce ovo sve da cita…
Nije tačno,ovo u naslovu teksta. Deca se neodlučuju za veronauku,a i roditelji, jer se uz crkvu,veru i Boga svašta provlači.U porodici koja zivi po moralnim normama i nosi Boga u srcu,dete ce dovoljno naučiti. Gradjansko je samo alternativa.
U Srbiji“građanski vaspitan“ nema šta da traži. Bože, pomozi..
Ukinuti oba izmisljena predmeta i uvesti obavezno zdravstveno vaspitanje. Da nauce prvo da peru dupe i zube jer mnogo odraslih nema tu naviku, ali znaju sve o vakcinama i Gejtsu.
Sramno je da se deca dele na neke vernike, nevernike, gradjane itd…svako ima svoje pravo da kroz svoje odrastanje vidi sve sto ga okruzuje, a ne da neko od prvog razreda uslovi hocel li ovo ili ono…sistem je truo i sraman!
Tacno u centar problema.
Domaćinstvo, Prva pomoć, Osnove ekonomije.. to su stvari koje treba da se uče. Ali i uništavanje obrazovanja je misija koja ima svoje ciljeve naravno. Zatucana i nesposobna omladina zgodna je za porobljavanje i manipulaciju. Internet nije doneo dobro, koliko se očekivalo. Nekritički pristup Inernetu (na kojem postoji bukvalno sve za obrazovanje) doveo je do prihvatanja logički neutemeljenih teorija plus instant sadržaji tik-tok i slični sa svojim najčešće maloumnim „vrednostima“, dovode do kontraefekta od kojeg će koristi imati šačica „elite“.